El passat cap de setmana vam tenir l’oportunitat d’anar fins a Cerdanya.
Una vegada allà vam decidir acostar-nos fins al domini de Font-Romeu. Les pistes encara son tancades però volíem veure quanta neu havia deixat la darrera filera de precipitacions.
La sorpresa va ser trobar-nos amb força neu i, de regal, amb una petita nevada que ens va donar la benvinguda. Ja podem dir que tenim la neu aquí.
Una mostra..
Les tres primeres imatges estan fetes a la zona de la Calma
I aquestes entre la zona de la Calma i el mirador de Coll de Pam
Seguint amb la proposta encetada fa uns dies, segueixo amb noves “postals d’estiu”.
Ara que trobem a faltar la pluja -molt- he pensat que algunes imatges dels cels de la Cerdanya podrien venir be per ajudar-nos.
I a veure si, mentrestant, arriben les pluges…
Lluna plena amb el Puigmal 19/07/2016
Serralada del Cadí des de Prat de Cadí 21/07/2016
Festíval de núvols des d’Age 21/07/2016
La plana ceretana coberta de núvols des del camí del castell de Llívia 22/07/2016
Nuvolades des del coll de Llo 22/07/2016
Vistes cap al Pedraforca i la Sera d’Ensija des de la serra Pedregosa 23/07/2016
Capvespre des de l’ermita de Bell-Lloc 24/07/2016
Vista ca a l’estant de les Bulloses des del cim del Peric petit 25/07/2016
I, per acabar, permeteu-me compartir dos moments de “glòria mediàtica” que vaig tenir aquest estiu, justament relacionats amb els celatges de Cerdanya i els núvols. Fa molta il·lusió veure una imatge publicada i m’agrada compartir-ho.
Amb la colla habitual el passat cap de setmana vam poder fer l’esperada “raquetada” a la neu. Les expectatives no eren gens amigables ja que les amenaces, entre d’altres, de la ciclogènesi explosivano convidava a sortir de casa.
Sigui com sigui la decisió estava presa, la sortida organitzada i, amb les cadenes a punt per si calien, vam enfilar cap a terres ceretanes.
Dissabte, hom pensava que tindríem sarau meteorològic però el cert és que ja sigui per l’ombra pluviomètrica de la vall ja sigui perquè vam tenir molta sort vam poder aprofitar el dia al màxim . Després d’instal·lar-nos, entre l’alta i la baixa Cerdanya, ens vam adreçar cap al primer objectiu del cap de setmana.
L’Ermita de Bell-lloc
Fitxa:
kilòmetres caminats: 5,54
desnivell acumulat: 271 metres;
velocitat mitjana: 3 km/hora;
hores caminades: 01:52
Excursió a Bell-lloc
Per arribar a l’Ermita de Bell-lloc cal arribar al poble de Dorres, conegut per la presència d’unes termes romanes encara en funcionament.
La sortida no té cap dificultat especial, a excepció de la neu caiguda el dia anterior que a estones feia la marxa més lenta i atenta. Santa Maria de Bell-lloc és una bonica ermita romànica situada en un turó a 1.685 metres d’alçada. És, sens dubte, uns del millors miradors de la Cerdanya ja que en dies clars s’abasta des del Canigó fins el Cadí i les muntanyes del voltant.Va ser declarada Monument històric de França el 31 de desembre del 1980.
La pujada i la baixada ens van deixar unes vistes magnífiques i la primera oportunitat de trepitjar la neu.
Pujant a Bell-llocPujant a Bell-llocPujant a Bell-llocA la carena!Ermita de Santa Maria de Bell-llocEl dia va ser espectacularLa Cerdanya!Ja de baixada. El poble de Dorres
Acabada la sortida tocava recuperar forces i descansar per afrontar la jornada següent. Res millor que un bon cafè, que aquesta vegada va ser a Llívia. De passada el més “futbulerus” van poder xalar amb el derbi madrileny.
Una vegada refets va tocar acabar de preparar les coses i cap a la vila. A Puigcerdà hem fet els àpats d’aquests dies, per cert molt ben atesos a l’Hotel Terminus. Abans de sopar, però, tocava la preceptiva passejada pels carrers de Puigcerdà i la volta a l’Estany, sempre sorprenent.
L’Estany de Nit (la imatge és d’un altre dia..)
La “Raquetada”
I, per fi, va arribar el dia esperat. La nit anterior vam anar a dormir amb un cel seré i res feia pensar que l’endemà hagués de nevar. Però la natura, ja sabeu, funciona pels seus propis codis i ens vam llevar amb una magnífica nevada. Alguns matiners la van poder retratar i tot, de matinada.
Nevada nocturna
Definitivament era el nostre cap de setmana de sort. Vam anar a esmorzar, a llogar les raquetes i vam posar rumb cap al Capcir per estrenar-nos en això de les raquetes.
S’ha de dir que tan a la banda espanyola (baixa Cerdanya) com a la francesa (alta Cerdanya), els serveis de neteja de les carreteres van ser molt eficients i malgrat l’important nevada caiguda vam poder arribar a lloc sense dificultats i sense haver de posar equipaments especials.
El carrers de Llívia ben nets a primera hora
La Raquetada, a l’Espace Nordique du Capcir va ser magnífica. La pista, com sempre, perfectament marcada, la neu acabada de caure, molt humida i gairebé sense trepitjar. I, per acabar-ho d’arrodonir una part del recorregut el vam fer sota una plàcida nevada.
Sota la nevada mentre preparàvem la sortida.
El boscos de la Quillane estaven espectaculars, amb una gran quantitat de neu i gairebé sense ningú més que nosaltres. Vaja, l’escenari perfecte.
Espace Nordique du CapcirAmunt!Espace Nordique du Capcir
L’estació es troba a 1.700 m -uns 500 metres més amunt que Puigcerdà- i la nevada va ser força més abundant.
Una gran experiència
Espace Nordique du Capcir
Vam arrodonir el dia amb un nutritiu dinar per recuperar energies i, cap a casa de tornada. En resum, un magnífic cap de setmana, amb “bon temps” per als nostres plans i amb millor companyia.
Les fotografies les han fet, la majoria, la Mercè i la resta el Francesc.